- I tidligere afsnit. - Du kan altid komme tilbage hertil.
Det ved jeg. Så finder jeg det.
Hyggeligt at møde dig.
Hun vil slå tusindvis af mennesker ihjel.
Fortæl mig, hvad du så.
- Du kan ikke redde hende. - Men det kan en anden.
Folk tror, det er en gave at drømme om fremtiden. De tager fejl.
Jeg vil ikke være alene. Du skal hjælpe mig.
At have så mange undskyldninger må påvirke ens menneskelighed.
For at kunne blive menneskelig igen, skal han af med sine kræfter.
Var det så svært?
- Jeg er Gabriel, Matts ven. - Han er her ikke.
Kan du sige, hvor han er? Det er vigtigt.
Det er din fantasi, ikke mit liv.
- Er der noget galt, sir? - Ja, der er noget galt.
- Her er stille. Hvor er folk? - Tivoliet er lukket, Samuel.
- Alle så, hvad du gjorde ved byen. - De er bange for mig.
Kan du bebrejde dem?
Vi har et hjem her. Et sted, hvor vi kan bo.
Det var det, vi ville have. Også dig.
- Du stoler ikke på mig længere, vel? - Vis mig, hvorfor jeg skulle det.
En del af tillid er tro, Lydia.
Det må være svært for dig -
- når du kan se ind i folks sjæl gennem en berøring.
Efter alt det, jeg har gjort for jer, er jeg skurken -
- og du lader til at være blevet empaten, som erstattede Joseph.
Nu regner alle med, at du taler for dem, ikke?
Hvad har du sagt til dem?
Ingen respekterer dig længere.
Så må jeg vinde respekten tilbage.
Jeg elsker dem. Jeg har brug for dem.
Jeg gør hvad, der end kræves, for at bevise mit værd.
Bare rolig. Jeg er her for at redde dig.
Hej, det er Peter Petrelli. Er Emma Coolidge der?
Det er vigtigt.
Hun er ikke hjemme hos sig selv.
Ring til mig, hvis du ser hende.
Ja. Tak.
Mor?
Er du hjemme, skat? Janice?
- Man kan faktisk gå to gange. - Er du tilbage i mit hoved?
Det er to måneder siden. Lad mig hjælpe dig.
Tag det roligt. Jeg vil ikke slå dig ihjel.
- Hvad fanden vil du så? - Det er kompliceret.
Mit liv har ændret sig. Man kan sige, at jeg søger fakta.
- Matt. - Jeg troede, du var på arbejde.
Min klient aflyste. Heldigt, at jeg var hjemme, da din ven Gabriel kom.
- Han har så mange historier. - Fra da vi var partnere i politiet.
I har sikkert meget at tale om, så jeg har lavet frokost til jer.
Det ser godt ud. Tak.
Parkman, sæt dig ned og slap af.
Vi har rigtig meget at tale om.
Det her passer nok ikke så godt.
Det er ikke noget særligt. Jeg behøver ikke fortælle det.
Jo, det gør du. En seriemorder skiftede form til en studine -
- og satte dit liv op i et diagram.
- Det var nærmere... - Du er nødt til at sige det.
Er jeg? Da Sylar dræbte min rigtige far, fortalte han det da ikke.
Det ved jeg. Du har ret.
- Men du... - Jeg ved det godt.
"Hvor længe vil du surmule? Det er så langt ude at ignorere ham."
Vi havde et godt forhold før det her.
Vil du have, at jeg tager med?
Ja.
Nej. Jeg skal gøre det her alene.
- Jeg kan vente. - Det tager nok lidt tid.
Der er meget at tale om Sylar, min fars død og tivoliet.
Han har sikkert en del at sige til det.
Ja...
Held og lykke.
Det vil blive bedre med tiden. Ellers har du da rigeligt med koffein.
- Claire? - Lauren. Hej.
- Lukker du mig ind? - Ja, naturligvis.
- Hvor er min far? - Han gik ud et øjeblik.
Jeg tog lidt kaffe med.
Jeg synes, det er tid til, at han og jeg får talt ud.
Undskyld, men hvorfor er du her?
- Din far og jeg er... - Nej, det var ikke det, jeg mente.
Du har Primatech-mapper og satellitkort.
Alt det er det, som min far sagde, han ville lægge bag sig.
- Jeg hjælper bare en ven. - Middag og biograf er venneting.
Hvis du vil hjælpe, skal du bede min far om at stoppe.
- Gid, det var så enkelt. - Hvad foregår der?
Der er sket noget. Det var Samuel Sullivan.
- Hvad gjorde han? - Det, som man kalder et jordskred.
Tror I, han begravede byen? Kan han overhovedet det?
Hans kræfter øges, jo flere særlige mennesker, der er i nærheden.
200 døde, og de graver stadig lig ud.
Hvad planlægger I at gøre?
- Din far kommer snart. Sæt dig... - Jeg har faktisk timer.
I har vist tjek på det hele. Sig, at jeg har været her.
- Vent, Claire. - Jeg håber, at kaffen er god.
Jeg elsker de sorthvide. De er Mattys yndlings, ikke?
- Hvor vidste du det fra? - Parkman og jeg stod hinanden nær.
Vi gennemgik afhængighedsrådgivning sammen.
- Jeg viser lige Gabe kælderen. - Alle Matts fantastiske projekter.
- Du vil elske det. - Sikkert.
Det der med at du søger fakta, hvad fanden går det ud på?
Jeg skulle forsikre mig om, at jeg husker rigtigt
Mand. Far.
Du har fundet en måde at leve med dine evner.
På nogle måder er du faktisk stærkere end jeg.
- Jeg er ikke bange. Er det hævn... - Jeg var fristet i starten.
Men den person vil jeg ikke være længere.
Du skal ind i mit hoved igen.
Mener du det? Du er virkelig sindssyg.
Hvis jeg er det, så er det på grund af mine kræfter.
Jeg kan ikke leve med dem længere, så du skal fjerne dem.
Vil du have, at jeg? Hvordan skal jeg gøre det?
Ved at skabe en mental blokering. Ærlig talt er jeg ligeglad.
Jeg ved bare, at når jeg er fri fra mine evners fristelser...
Så bliver du normal? Desværre, det løb blev kørt for 50 mord siden.
Jeg spørger dig pænt.
Sidste gang, jeg var i dit hoved, pinte du mig. Hvorfor løbe risikoen?
Janice og barnet.
Jeg vil virkelig gerne ændre mig, men jeg er jo sindssyg, som du nok ved.
Det eneste, jeg skal gøre, er at pege.
Godt, jeg vil forsøge, men lad Janice gå.
Se det som et tegn på velvilje.
Hej, mor.
- Hvad er det, der foregår? - Det er Nathan.
Stenhuggeren ringede og skulle bruge teksten til gravstenen.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle sige. Det føles så endegyldigt.
Det er bare ord, men når man skriver dem ned...
Når man mejsler dem i sten...
Jeg ved det godt, mor.
Måske var det egoistisk, men jeg havde brug for at se dig.
- Jeg skulle vide, om du var uskadt. - På grund af dine syner?
Jeg drømte det samme.
Jeg så alle menneskene. Og Sylar.
Jeg tror, at han forsøgte at hjælpe Emma.
Så du også det?
Hvad synet end betyder, så husk dette
Én god gerning gør ikke Sylar til din vens redningsmand.
Du skal hjælpe mig med at finde ham. Jeg ved, du ved, hvor han er.
Sylar er aldrig langt fra mine tanker.
Men jeg beder dig om at lade være.
Han myrdede Nathan og næsten dig også.
Emma er i knibe, og folks liv er i fare.
Nathan ville aldrig ignorere dem, og du ved, at jeg heller ikke kan.
Det her ender galt. Samuel er vanvittig -
- og min far vil stoppe ham.
- Hvad vil du have, at jeg siger? - Hvad synes du, jeg skal gøre?
Du har timer om 20 minutter. Hvad siger du til at prøve det?
- Hørte du noget af det, jeg sagde? - Ja, det hele.
Men hvad vil du gøre? Din far havde ret. Du skulle ikke have besøgt dem.
Samuel er en skurk, men alle andre er familier og børn.
- De vil bare leve i fred og ro. - Du sagde, de giver Samuel kræfter.
Men det ved de ikke.
Du var der kun i en dag. Hvordan kan du vide det?
- Jeg skal låne din bil. - Nej.
- Du skulle jo støtte mig. - Vil du ikke have et normalt liv?
Lad din far klare det her. Kom nu med hen til timerne.
Eller ikke.
Kom tilbage med fuld tank.
- Hun svarer ikke. - Hun sagde, hun havde timer.
Claire, ring, når du hører det her.
- Du skulle ikke have ladet hende gå. - Skulle jeg have låst hende inde?
Hvad vil du gøre?
Vi kører. Vi kan ikke vente og se, hvad Samuel gør nu.
Du har ret, men Samuel er ikke bare en trussel mod Claire.
- Hvis du ikke er 100 % fokuseret... - Jeg klarer det. Bare rolig.
Jeg har ikke længere noget valg.
Kom nu.
- Claire. - Vi skal tale sammen.
Hvad gør du her?
Din far er på vej hertil for at dræbe Samuel.
- Hvis Samuel får det at vide... - Derfor kom jeg i forvejen.
Jeg har set sådan noget gå galt før, og ingen må komme til skade.
Men vi har travlt.
- Samuel vil aldrig overgive sig. - Vi må forsøge.
Han lytter ikke til os. Hvis din far er på vej, bør jeg hente Amanda...
Og hvad? Flygte? Er det kommet så vidt?
Jeg bebrejder dig ikke. Ikke efter det, som skete med byen.
Claire, jeg håbede, du ville have en bedre grund...
- Hvordan kunne du gøre det? - Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
Gid, at jeg kunne tage det tilbage, ligesom så mange andre ting.
Sagde jeg, at det første nummer, jeg og Joseph så, var trapezen?
Da vi så dem svinge rundt, troede vi, at de også havde kræfter.
Men manden fortalte os, at hans eneste kraft var tyngdekraften.
Lige meget hvor højt oppe han var, var den der til at fange ham.
Jeg har indset, at tyngdekraften betyder noget forskelligt for alle.
I størstedelen af mit liv var Joseph min.
Jeg er faret vild -
- og nu er min egen familie bange for mig.
- Min eneste styrke. - Du skal tage ansvar.
Du skal melde dig selv.
Til din far? Han er ikke ligefrem kendt for sin barmhjertighed.
Hvis du melder dig selv, gør han dig ikke fortræd.
Søde Samuel, lyt dog til hende.
Hvis du holder af denne familie, så beskyt den.
Der står Samuel.
Jeg har ham.
Vent lidt. Er det Claire?
Klokken to.
- Hej, Claire. - Hvor er du, far?
I nærheden. Jeg hørte, du kom forbi. Tak for kaffen.
- Hvad sker der dernede? - Samuel vil melde sig.
- Nå? Hvorfor? - For at beskytte sin familie.
Han overgiver sig, hvis resten af tivoliet slipper.
Stoler du på ham?
Hvis det kan gøres uden tilskadekomne, bør vi så ikke prøve?
Det er den bedste plan. Du får Samuel, og ingen kommer til skade.
Godt. Sig, at vi mødes på engen uden for tivoliet.
Vi ses snart.
Han overgiver sig.
- Tror du selv på det? - Det gør Claire. Jeg stoler på hende.
Det er ordnet. Han vil have, at du møder ham på engen.
Er du sikker på, det er en god ide?
Hvis det er en fælde, kan du sagtens ramme ham.
Vent lidt. Jeg går ned og eskorterer ham.
Hold ham på kornet.
Du... Vær forsigtig.
Jeg ved, at jeg har fået jer til at tænke over, hvor mit hjerte ligger.
Jeg fortryder det, jeg har gjort.
Jeg handlede impulsivt, hvilket har ført -
- en agent til vores dør.
Det er helt i orden.
De vil kun have mig.
Claire har arrangeret en fredelig overgivelse.
Jeg følger med dem. Vær søde at lytte til mig.
Jeg ved, at ikke alle er enige med mig, men det er eneste udvej.
At I alle er i sikkerhed, og at vores familie holder sammen -
- er det vigtigste for mig.
Hvis det betyder, at jeg skal rejse herfra, så må det blive sådan.
Godt, Parkman. Jeg lod Janice gå. Nu er det din tur.
Det ved jeg.
Jeg sagde, at jeg ville forsøge.
Intet har ændret sig.
Jeg ved, du kan gøre det. Hvad er der galt?
Jeg ved det ikke.
Godt. Godt.
- Jeg kan ikke. - Forsøg igen.
Måske er det ikke mig. Måske kæmper du imod...
... og vil ikke slippe kræfterne. - Nej! Du lyver!
- Hvad er der, der foregår? - Nej, stop! Lad være!
Vær sød at lade hende gå. Se på mig.
Hun har intet med det her at gøre. Slip hende.
- Jeg forsøger igen. - Det er ikke godt nok.
- Se, hvad du fik mig til at gøre. - Jeg ved ikke, om jeg kan hjælpe!
Måske har du brug for motivation.
Du skal fjerne disse kræfter fra mig, ellers vil jeg bruge dem.
Hver eneste en.
Tro mig, jeg kan være meget kreativ.
Nej.
Fandens.
Samuel, kom hurtigt!
Nej, nej, nej.
Nej! Nej!
Læg pres på såret. Jeg har brug for din hjælp.
Du ville vide, hvad der var i mit hjerte.
Gjorde du det her?
Det gør mig ondt.
Det gør mig meget ondt. Meget ondt.
De har brug for en skurk. En, som er værre end mig.
Det gav du dem. Tak.
Pas på.
Det er for sent, Claire. Hun er væk.
Kom nu, far. Vær sød at svare.
Samuel!
Far...
Jeg fandt ham på bakken.
Med det her!
- Er du uskadt? - Claire...
Det var ikke mig, der skød.
Morder!
- Du fik ham hertil. Du er en af dem. - Stop!
Nej, gør dem ikke fortræd. Vi er bedre end det.
Før ham til Spejlhuset. Bind ham.
Og hende?
Min husvogn.
Slip mig!
Far!
Samuel, det var ikke ham, der gjorde det!
Slip mig!
- Hvis du skader hende, sværger jeg... - En eneste tanke gør det så let.
Det forstår jeg, men du må ikke gøre det her.
Men det må jeg.
Kræfterne er mig. Du har håndteret både evner og fristelser.
Hvordan kategoriserer du? Hvordan styrer du dem?
Først skal man acceptere, at man er mere end sine evner.
Først og fremmest er vi mennesker. Vær sød at lade hende gå.
Jeg skal nok gøre det, du vil have, men jeg skal se, at hun er uskadt.
Sidste chance, Parkman.
Kom. Der sker ikke noget.
- Det der er Sylar, ikke? - Beklager. Det er det rene vanvid.
Han vil have, at jeg fjerner hans kræfter.
Jeg kan ikke gøre det, han vil have mig til.
Blæs på, hvad han vil. Han er ødelagt indeni.
Vi må begrave ham, så han ikke kan skade nogen andre.
Godt. Tag af sted. Kom ikke tilbage, før jeg ringer.
Kom så i gang.
Du havde ret. Jeg holdt igen. Det handler om motivation.
Jeg kan være noget særligt, men så skal jeg gøre folk fortræd.
Du kunne aldrig gøre nogen fortræd.
Mor?
Jeg føler mig ikke anderledes.
Prøv noget på mig. Kom så.
Du gjorde det.
- Mine kræfter er væk. - Nej, men du vil aldrig kunne nå dem.
Du har truet min familie for sidste gang.
Jeg ved, hvad du frygter. At være alene med din udødelighed.
- Hvad gjorde du? - Fangede dig i din syge hjerne.
Du vil være alene i et mareridt, som varer for evigt -
- men du husker ikke, hvad jeg har gjort, så alle dage føles virkelige.
- Du sagde, du ville hjælpe mig. - Der er lidt tilbage af dig i mig...
... for jeg løj.
Nyd dit helvede.
Parkman?
Matt?
Matt!
Samuel sagde, du ville komme. Vi har brug for din hjælp.
Endelig. Vi har en læge her.
- Hvad er der sket? - Vi blev angrebet.
- Af hvem? - Folk, som ikke forstår os.
Folk, som frygter os.
Det spiller ingen rolle.
Det vigtige er, at du er her.
Du vil ikke kun kunne hele mig.
Du skal hjælpe os med at skabe en ny verden til os.
- Ny verden? - Ja. Vi skal vise dem, Emma.
Vi skal vise dem, hvor mægtige vi kan blive.
Matt?
Hej. Jeg var i kælderen.
- Det er længe siden. - Ja. Hvordan går det?
- Hvad? - Sylar er her.
- Hvad taler du om? - Det, du tænker på.
- Du kan ikke bare tage ham! - Folk vil dø. Han redder dem.
Stop! Han er fanget, Peter.
- Hvad fanden har du gjort? - Fanget ham i et mareridt.
Han vil aldrig kunne skade nogen igen.
- Jeg må have ham tilbage. - Nej. Måske kommer du ikke ud igen.
Peter!
Matt!
Hallo?
Hallo!
Tracy Strauss.
Noah Bennet bad mig om at ringe, hvis noget gik galt.
Jeg opsøgte Bennet.
- Jeg tænkte... - Se, hvad de har gjort.
Disse såkaldte normale mennesker.
Hvordan kunne du lade det ske?
Jeg ved, at jeg gjorde noget forkert.
Men jeg var villig til at ofre mig for at beskytte jer.
For at redde denne familie, som vi alle elsker.
Men verden udenfor har vist mig, at folk som os aldrig kan accepteres.
Vi har alle set det Øjnene hos dem, som ser vores forestilling.
Blændede af vores evner, men fyldt med væmmelse -
- over dem, vi er.
Jeg så det igen i går.
I den lille by derovre.
Og i dag i kuglerne, som ramte mig og myrdede Lydia.
Det er tid...
Det er tid til, at vi lægger frygten bag os.
Det er tid til, at vi viser verden -
- hvad vi virkelig er.
Fortsættes...
Tekst Maja Axholt www.broadcasttext.com